Ja. Der...
Kom nu. Kom.
Kommer du?
Du skal bare komme selv. Det føles dejligt.
Ja, kom bare. Kom bare.
Kom nu...
Kom du hurtigt sammen med din forrige ven?
Skat...
Vil du ikke godt tale med mig?
Undskyld. Det må du altså undskylde.
- Kom her. - Ja.
- Kom her. Sådan. - Ja.
Jeg ringer i morgen, okay?
Så ses vi i weekenden, ikke?
LUK SOLSKINNET IND
Goddag. Nå, så De handler lokalt?
- Deres fisk er lækre, ikke? - Jo.
Hvordan går det ellers? Har De det godt?
- Nej. - Nej, det er ens for os alle.
Vi er aldrig tilfredse med det, vi har. Vi synes aldrig rigtig, tingene kører.
Vi forsøger at få tilfredsstillet vores behov på forskellig vis, men forgæves.
Det var sjovt, at vi lige skulle mødes. Jeg havde tænkt på at ringe til Dem.
Jeg ville foreslå Dem noget, som De måske kunne have glæde af.
Min mor, som døde sidste år, efterlod mig et hus i Lot.
De er velkommen på besøg.
De kan komme, når det passer Dem, og De kan blive, så længe De har lyst.
Det tror jeg ikke. Jeg har det som sagt ikke så godt i øjeblikket.
- Og hvorfor har De det ikke godt? - Åh, det... var en ung kvinde...
Goddag, frue. Hvad skulle det være?
Jeg vil gerne bede om...
- Skulle du ikke ringe i weekenden? - Beklager, men jeg blev forhindret.
Nå, men jeg har altså siddet og ventet hele weekenden.
Jeg er forelsket i dig.
Så vær sød at vise lidt hensyn.
Jeg kan ikke altid gøre det, jeg har lyst til.
Hør her, det her er for besværligt.
Hvis du siger, du ringer, så ringer du. Ellers holder det ikke i længden.
Er det her proletariatets diktatur?
Undskyld, hvad sagde du? Hvad sagde du?
Jeg sagde, at det er proletariatets diktatur. Generer det dig?
Det kan måske genere en, hvis man ingen humor har. Men det har du da, ikke?
Den her lænestol er lækker.
Har du onaneret i weekenden?
- Har du? - Nej.
- Har du dyrket sex? - Jeg er jo gift.
Og ellers findes der jo ludere...
Nej, uden is. Jeg vil gerne have to tomme glas. Tag det glas.
Ikke en stor Perrier. Jeg vil have en lille.
Bare stil flasken her. Så skænker jeg selv op, og så kan De tage flasken igen.
Sådan, nu har De forstået det. Fint.
Perfekt.
Jeg kender Maxime rigtig godt. Din nye... kompagnon.
Ja, det ved jeg godt.
- Vi stod for fusionen af gallerierne. - Det vidste jeg ikke.
Men jeg tænkte nok, at du kendte hende. I det her miljø...
Og du er jo bankmand, så du kender sikkert alle.
Jeg har kendt hende, før hun kom ind i galleriets ledelse. Mange år forinden.
Jeg ved ikke, om du ved det, men hun har haft noget kørende med din eks...
Med din eksmand. Med Mandelbaum. De har haft noget kørende.
- Hvad? Hvornår var det? - Vidste du ikke det?
- Jeg ved ikke, hvornår det var. - Havde hun noget kørende med François?
- Hvem siger det? - Det gør hun.
- Hvornår har hun fortalt dig det? - Det er halvandet eller to år siden.
Det kan jeg ikke lige huske.
Mens jeg var sammen med ham eller bagefter?
Det ved jeg ikke. Jeg tror, at det var før.
Det ville hun da have fortalt mig. Det passer ikke.
Hun sagde det bare ligeud. Jeg kan ikke se, hvorfor hun skulle lyve.
Hvorfor? Generer det dig da?
Jeg skal til at samarbejde med hende, så ja, det generer mig.
Det er en stor chance for dig at samarbejde med hende.
Du bliver præsenteret for udlandet. Det er stort.
- Det ved jeg da ikke. Er du sikker? - Ja.
Det kan ikke passe. Du må tage fejl. Det kan ikke passe.
Hun sagde det, og jeg tror ikke, at hun lyver. Men det er vel slut nu.
Det ved jeg ikke. Måske... Jeg forstår det bare ikke.
Det er lidt perverst, hvis det passer. Er du sikker?
Ja. Jeg skulle ikke have sagt det. Men det er slut, så det betyder intet.
Stil flasken væk.
- Nej, med det samme. - Naturligvis.
Har De glutenfrie oliven?
- Glutenfrie oliven? - Ja. Har De det?
Det undersøger jeg lige.
Jeg vil også gerne have en kop varmt vand.
Uden citron. Bare varmt vand. Meget varmt, er De med?
Perfekt.
Hvorfor taler du sådan til ham? Han er da venlig.
Er du da interesseret i ham? Sikke en fangst, du har udset dig der.
Du har da fortjent bedre.
Jeg ved ikke, om du er klar over det, men jeg beundrer dig.
Nå, for søren.
Ja. Det gør jeg.
Jeg synes, at du er en utrolig kvinde.
Ja, der findes en mand i Paris, som synes, at du er enestående.
Det er meget enkelt. Jeg vil gerne være ligesom dig.
Det passer.
Du er slet ikke klar over, at du har det bedste arbejde i verden.
- Der findes ikke noget bedre. - Kan du ikke lide det, du laver?
Du taler aldrig om dit arbejde.
Det er, fordi det ikke gør mig glad.
Er det ikke spændende at arbejde i en bank?
Mit arbejde er fremmedgørende. Vær glad for, at du ikke kender til det.
Mine kollegaer i banken læser ikke bøger. De går aldrig ud.
De lever kun for weekenderne, hvor de tager i sommerhuset med familien.
De er kedelige overklassetyper.
Ikke ligesom dig.
Synes du, at det er sjovt?
Hvad interesserer du dig for?
Livets glæder.
De smukke ting i livet.
De behagelige ting i livet.
Prøv at mærke. Den er svulmet lidt.
Bare rolig. Det er blødt. Det er flannel.
Lad mig svare på det spørgsmål, som du ikke stiller.
Jeg forlader aldrig min hustru.
Du er charmerende, men min hustru er helt enestående.
Hun kan være møgirriterende, men hun er stadig enestående.
Men du er virkelig charmerende.
Hvis vi er lidt smarte, så går det.
Her er Deres varme vand, hr.
Jeg skal ind på kontoret.
Jeg vil gerne gå derind. Du kan køre i min bil.
Min chauffør kan sætte dig af. Bare sig hvor.
Mange tak. Tusind tak, hr.
Hav en god dag. Farvel. Tak.
Det går jo ikke.
Jeg kan ikke nøjes med en hyrdetime i ny og næ.
Er jeg sammen med ham? Eller er jeg ikke?
Jeg ved det ikke.
Jeg er så træt.
Jeg er træt.
Er det her virkelig mit liv?
Jeg vil gerne finde en rigtig kæreste.
Jeg løber hele tiden panden mod en mur.
Hvorfor skal det hele tiden være sådan?
Hvorfor? Hvorfor? Hvorfor?
Jeg forstår det ikke.
Jeg er så glad for, at du går sammen med mig i galleriet.
Jeg skal nok passe godt på dig.
Jeg vil gøre alt, hvad jeg kan for dig. Uanset hvad. Bare vent og se.
Du er en stor kunstner.
- Må jeg spørge dig om noget? - Ja, naturligvis.
Jeg synes, at det er lidt prekært, men...
Jeg er ked af det... Jeg...
Bare sig, hvad det er.
Kom nu. Sig det nu bare.
Kom nu. Sig mig, hvad det er.
Okay, så siger jeg det.
Undskyld, men det er virkelig svært. Det gør mig frygtelig beklemt.
Jeg er virkelig ked af det.
Sig det nu.
Godt så. Hør her...
Det er latterligt, og det kommer slet ikke mig ved.
Men hvis jeg ikke siger det, så kan det ødelægge vores samarbejde.
Sig det nu bare.
Ja, så siger jeg det. Ellers får jeg svært ved at arbejde med dig.
Jeg er ked af at skulle spørge om noget, der ikke vedkommer mig...
Hør her...
Jeg har hørt rygter om -
- at du har haft noget kørende -
- med François Mandelbaum.
Det passer altså ikke. Men måske skulle jeg overveje det?
Ved du, hvem der har fortalt mig det? Vincent Briot.
Bankmanden?
Jeg orker det ikke aften efter aften.
Sådan er teatret, men det er også det, der gør det hårdt.
Publikum opdager det ikke, fordi de kommer jo kun én gang.
Men det er hårdt aften efter aften.
Undskyld, jeg forstyrrer, men De var fantastisk.
Jeg har set stykket to gange, og det er lige rørende hver gang.
Den måde, De spiller rollen på. Det er moderne. Og personligt.
- Tak. - Selv tak. Jeg kommer igen.
Han er fantastisk, ikke?
Tak.
Måske er det bare mig. Mit personlige problem.
Måske er jeg træt af den daglige trummerum og vælger derfor aftenarbejde.
Af personlige årsager. For jeg har det stramt med den daglige trummerum.
- Den daglige trummerum? - Ja.
I mit liv.
Hvad skal det sige?
I mit nuværende liv. Der har jeg det svært med den daglige trummerum.
Det skyldes altså...
At du ikke ved, hvad du skal lave om dagen?
At din hverdag er tom og meningsløs?
Nej, mit dagligdagsliv er...
Det er...
Det er bare tungt.
Måske er det, fordi jeg er ved at blive skilt...
Men det føles, som om der ikke er noget begær i mit liv.
Det vender nok tilbage.
Og jeg kan opleve begær andre steder end i mit liv.
Hvad mener du med "andre steder"?
- I det ukendte. - Det ukendte?
- Keder du dig i dit liv? - Nej, jeg keder mig aldrig.
Jeg kunne sagtens være en stuebirk, for jeg keder mig aldrig.
Og jeg drikker en del, hvilket medfører en tilstandsform.
Bortset fra når jeg taber hovedet. Ét enkelt ord kan være nok.
Det kan godt blive lidt... voldsomt.
- Hvad skal det sige? - Derhjemme.
Faktisk så...
Jeg er den eneste, der ved, at mit ægteskab er slut.
Jeg forlader hende, men jeg har ikke sagt det endnu.
Jeg trækker det i langdrag, fordi jeg er en kujon.
Ja...
Jeg trækker det i langdrag. Jeg kan ikke få mig selv til at sige det.
Jeg er bange for, hvad det vil medføre. Og er det virkelig slut?
Det ved jeg ikke.
Så jeg har ikke styr på noget lige i øjeblikket.
Og det at mødes med dig er selvfølgelig en del af det.
Skulle vi spise sammen? Er du sulten?
Det er op til dig. Er du sulten?
Ja, jeg er lidt sulten. Var det ikke meningen, at vi skulle ud at spise?
Så vi kunne tale om vores projekt?
Men de ting, du fortæller, er godt nok...
Private. Og det kom sådan helt ud af det blå...
Det var jeg ikke lige forberedt på.
Nej, men det var bare...
Ja, lad os gå ud at spise. Så kan vi tale sammen som aftalt.
Og vi taler jo allerede sammen.
Men jeg vil også bare sige, at alle mine personlige sager...
De er ikke...
De vejer ikke tungere end det faktum, at vi endelig mødes.
Alt er stadig helt åbent og muligt, men...
Men?
Jeg synes, at vi skal gå ud at spise nu.
Og så kan vi også drikke et glas vin sammen.
- Jeg er i bil. Vil du have et lift? - Ja tak.
Nå, men...
Det føles, som om vi ikke har fået talt om noget. Som om vi har spildt aftenen.
Jeg er bare træt.
Vi sagde nogle ting...
Og i næste øjeblik sagde vi det modsatte.
Jeg har fri i morgen. Vi kunne måske gå i biografen?
Tja...
Jeg ringer i morgen.
Så... ses vi i morgen.
- Jeg ringer, og så går vi i biffen. - Måske.
Jeg ringer, så ser vi på det.
Nej, jeg ved ikke, om du overhovedet behøver at ringe til mig.
Parkér dog bilen, så vi kan tale sammen i fem minutter.
Så undgår vi også at gå rundt om den varme grød i timevis.
Nej, vi skal ikke mødes igen. Det fører ingen vegne.
Hvad er det for et ansigt at sætte op?
Jeg føler mig da som en afvist elsker. Forstår du ikke det?
Jeg... Det forstår jeg slet ikke.
Hvordan kan du føle dig som en afvist elsker?
Helt ærligt... Det forstår jeg ikke.
Du sagde, at det ikke gav mening at mødes igen.
- Ja. Og du forstår ikke hvorfor? - Nej.
Ja, jeg sagde det... Men du skal ikke lytte til alt, hvad jeg siger.
Godt så.
Jamen så...
Javel, ja.
Godt...
Det føles, som om du gerne vil have, at jeg stiger ud.
Nej, jeg har ikke travlt med at få dig ud.
Jeg beklager, men det føles afgjort -
- som om du bare vil have, at jeg stiger ud af bilen.
- Nej. - Skal jeg stige ud eller blive lidt?
- Jeg vil gerne have, at du bliver. - Vil du så med indenfor?
- Er din datter ikke hjemme? - Nej, hun er hos sin far. Hele ugen.
- Jeg vil gerne have en drink. - Okay.
Jeg har ikke det store.
Jeg har ikke noget.
Bortset fra den her. Er det okay?
Hvad vil du have, at jeg skal sige?
Det ved jeg ikke.
- Skal jeg fortælle, hvad jeg føler? - Ja.
Du kan fortælle mig, hvad du føler.
Nej...
Nej. Det vil jeg bestemt ikke.
Hvorfor skal jeg så?
Det ved jeg ikke.
Men dig... Er du i stand til det?
Er du i stand til at fortælle det? Ville du vide, hvad du skulle sige?
Ja...
Men jeg ville føle mig helt blottet.
Jeg ville være bange for at føle mig udleveret...
- Følger du mig lige ud? - Ja.
Det føles dejligt.
Nogle gange kan det være fint nok slet ikke at sige noget.
Hvad har du lyst til? Skal jeg blive eller gå?
Jeg vil gerne have, at du bliver her.
Jeg orkede ikke mere. Det er så dejligt ikke at sige noget.
Jeg troede, at det ingen ende ville få.
Ja, det er dejligt, når det får en ende.
Jeg lukker lige din panserdør, ikke?
Hvor skal vi hen? Hvor skal vi hen?
- Mener du hvilket værelse? - Ja.
Der? Så kom.
Du har et smukt soveværelse, Isabelle.
- Skal vi tales ved i morgen? - Ja.
Fantastisk.
Hvis vi ses igen, kan vi så undlade at gå i seng sammen?
Jeg fortryder, at vi gik i seng sammen.
Vi burde bare have lyttet til noget musik.
Det her er ikke kærlighed. Det var lidt uklart, men det er det ikke.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg fortalte dig om mit liv. Måske for at forføre dig.
Men det her er ikke kærlighed.
Jeg er lige landet fra Brasilien og har lyst til at knalde med dig.
- Jeg er mærkelig, ikke? - Det ved jeg ikke. Jeg har travlt.
Du er ikke sjov, og jeg er ikke interesseret.
Det plejer du da ikke at sige.
- Har du grædt? - Jeg er træt.
Nu siger jeg noget, som du nok bliver sur over.
Men det er kun tjenestepiger, der græder.
Ved du, hvad der kommer til at ske nu?
Du åbner døren -
- og så går du din vej og kommer aldrig tilbage.
Jeg skal nok åbne døren for dig.
Er du sød at gå?
- Jeg ville bare... - Glem det. Gå så din vej.
- Jeg vil have det sidste ord! - Ligesom i en tarvelig farce?
Du er en skiderik.
- Goddag. - Så mødes vi samme tid og samme sted.
Jeg håber, at De har det godt. Eller bedre. Eller i al fald nogenlunde.
Jeg har tænkt på to ting, siden vi sås sidst.
Jeg har to helt uskyldige forslag.
For det første ville det glæde mig -
- hvis vi kunne gå ud at spise sammen en dag.
Og for det andet vil jeg gerne invitere Dem til Lot igen.
Næste weekend. Eller den 24. til den 25.
Der er en skøn kunstfestival i regionen.
Huset er blevet sat i stand og er meget indbydende.
Jeg sender min kammerjomfru derned, så der er styr på det huslige.
Jeg er der en uges tid, men De kan blive der, så længe De vil.
Det er meget venligt af Dem, Mathieu.
- Har De fået det bedre? - Ja.
Hvad med Dem?
Uden at gå i detaljer, så ja...
Det er godt, at De har det bedre.
- De betyder nemlig meget for mig. - Tak.
Tænk over det. Jeg venter på, at De ringer til mig.
- Ring nu til mig, ikke? - Det skal jeg nok.
- Værsgo. - Tak.
Ja? Hvad?
Jeg kan ikke høre noget. Forbindelsen er dårlig.
Jeg ringer senere.
Nå, men...
Du fortryder det.
Ja, jeg fortryder det.
Men det var noget helt specielt at møde dig. Det har jeg ikke oplevet før.
Og det kommer jeg heller ikke til.
At mødes med en og så fortryde det dagen efter, det sker jo så tit.
Det løser sig normalt let, men bare ikke med dig.
Jeg fortryder, at det skete sådan.
Det her er ikke kærlighed. Gid, vi havde datet lidt først.
Så kunne tingene have udviklet sig derfra.
Men jeg havde det dårligt bagefter. Jeg fortrød det.
Hvordan havde du det bagefter? Hvad tænkte du?
- Spørger du, om jeg var glad? - Ja. Hvordan havde du det?
Jeg var glad.
Hør her... du fortryder det, og det gør jeg ikke.
Når du først har sagt, at det ikke er kærlighed -
- kan man ikke bare spole tingene tilbage og begynde forfra.
Vi kan ikke bare lade, som om intet er sket.
Vi kan ikke bare mødes igen, som om intet er sket.
Så er det bedre at droppe det helt.
Jeg kan bedst lide alt det, der lå før.
- Alt. - Det skete, og det ligger bag os.
Det gik for hurtigt.
Jeg nåede ikke at se, hvad der ramte mig.
Vi ødelagde det hele.
For alt, hvad der sker, sker bagefter. Og jeg vil have det, der lå inden.
Nu er der ikke længere noget "inden".
Måske ikke.
Eller måske er der stadig et "inden".
Inden den anden gang.
Nå ja, første gang er jo overstået.
Men så er der et "inden", der ligger før den anden gang?
For første gang er overstået, ikke?
Så der vil altså stadig være et "inden" bagefter?
Nej, vi skal ikke ses mere. Sådan må det være.
Jeg er helt enig.
Jeg troede, at du syntes, at vi skulle ses igen...
Jeg havde ikke forventet, at du var enig.
Jeg siger jo bare, at jeg er enig.
Fint. Uanset hvad, er der jo ingen anden løsning.
Jeg må også gå nu.
Jeg har lovet at tage pizza med hjem.
Længe leve familien.
Ja?
Ja. Kan jeg ringe tilbage om et par minutter?
Jeg er lige optaget nu.
- Hvornår ville du ringe ham op igen? - Jeg sagde om et par minutter.
Hvad skal du lave i aften? Altså om et par minutter...
Der går et teaterstykke i aften. Men det kan du jo ikke... om et par minutter.
Det ved jeg ikke.
Burde jeg sige noget?
Det er op til dig selv.
Op til mig selv.
- Bliver du sur, hvis jeg intet siger? - Nej.
Hvordan har De det, hr.? Har De det godt?
Hvad mener De?
Jeg har det ikke godt. Derfor kom jeg til at tænke på, hvordan De havde det.
Jeg gider ikke at tale om banaliteter, men jeg vil gerne tale med Dem...
Jeg vil gerne vide, om De er tilfreds med Deres liv.
Det er ikke altid så nemt.
Jeg er på vej hjem.
Jeg orker ikke mere. Min dag har været... meget anstrengende.
Skal vi lytte til noget musik? Eller foretrækker De stilhed?
- Hvad synes De? - Vi kan da godt sætte lidt musik på.
Jeg tænder for France Musique. Det vil være godt for os, tror jeg.
Jeg vælger momentet. Hver dag vælger jeg et moment.
- Og maler du så et felt hver dag? - Ja.
Jeg tænker... Jeg kigger på himlen, og så udvælger jeg et moment.
Nogle gange havde jeg kun ti minutter, for himlen ændrede sig så hurtigt.
Det vil sige vejrforholdene. Jeg havde omvendt maksimalt 40 minutter -
- hvor himlen var mere rolig og ikke ændrede sig.
Arbejdede du sådan hver dag?
Ja, det var vigtigt, at jeg ikke missede en eneste dag.
Godaften, Isabelle.
- Vil De have noget at drikke? - Ja tak.
- Hvad? - Perrier, hvis det er muligt.
Godaften, Isabelle.
Tak.
- Ja? - Jeg er trist til mode, Isabelle.
Det passer dårligt. Jeg har en på den anden linje.
Må jeg ringe i morgen? Så kan vi spise frokost?
- Ja? - Jeg er altså virkelig trist.
Det kan ikke passe, at vi er færdige med hinanden.
Jeg kommer tilbage om lidt.
Gæt, hvorfor jeg kom med bankmanden.
- På grund af hans penge? - Nej.
Det var tanken om, at han var et svin. Et gammelt svin.
Jeg tænkte: "Han er et svin." Og så fik jeg orgasme.
Jeg kunne også forestille mig, at han var sammen med en luder. Eller sin kone.
Sin grimme kone med det udtryksløse ansigt.
At han knaldede hende af medlidenhed, og så kom jeg. Sådan nogle beskidte ting.
Jeg... tænkte bare "svin", og så kom jeg med det samme.
I al fald i begyndelsen.
Jeg koncentrerede mig om at tænke: "Sikke et svin..."
Og så fik jeg orgasme.
Der skulle ikke mere til. Og det passede jo.
Der er altid et element af sandhed i fantasier.
Det virkede i al fald, Ariane. I al fald i begyndelsen. Senere...
Senere skulle der mere til. Noget af det... kan jeg slet ikke fortælle dig.
Han var virkelig et svin.
Det blev helt uudholdeligt.
Jeg tror ikke, at jeg kommer igennem det her.
Det føles, som om mit kærlighedsliv er passé. At det er fortid.
Det er fortid. Der er intet tilbage.
Det er jo noget vrøvl. Er du ikke forelsket i din skuespiller?
Det ved jeg ikke. Det er også problematisk.
Indimellem spørger jeg mig selv, hvorfor jeg ikke bare blev sammen med François.
François forgudede dig. Og I har et barn. Det tæller også.
Han har altid støttet dig i dit arbejde. Det tæller også.
Ja...
Han ringede faktisk til mig.
- Er det rigtigt? - Ja.
Vi mødtes derhjemme.
- Gik det godt? - Ja, han overnattede.
Det... Vi var i seng sammen.
Og det var... Dagen efter var jeg simpelthen så lykkelig.
Jeg følte mig så heldig, og jeg følte, at mit liv var helt enestående.
Men så gik det op for mig, at det var lige omvendt.
Vi mødtes, og vi talte sammen...
Men det var en samtale mellem to deprimerede mennesker -
- der mødtes, elskede og ikke andet.
De kan ikke leve sammen. De kan ikke...
De vil ikke såre hinanden. De skåner hinanden. De lyver.
De indordner sig. For hvad hvis man ikke kan finde en anden?
Så er man tvunget til at blive sammen. Han foreslog, at vi tog på ferie sammen.
Tag med til Korsika. Vi har lejet et hus.
Nej, jeg vil arbejde den her sommer.
Du får mig til at tale en masse, men du siger ikke noget selv.
- Hvad skal jeg fortælle? - Det ved jeg ikke. Går det godt?
Ja, det går bedre og bedre for Pascal og mig. På alle planer.
"På alle planer." "På alle planer."
Tror du ikke, at jeg ved, hvad det betyder?
Helt ærligt... "På alle planer. På alle planer."
Isabelle?
Jeg er her.
- François? - Ja?
Hvad var det?
- Sådan noget plejer du da ikke at gøre. - Jo.
Nej, det plejer du ikke. Det er, som om du har set nogen gøre det.
- Nej. - Som om du kopierer det fra en anden.
Det er sådan, jeg oplever det. Det virker forkert og påtaget.
Jeg har brug for at være alene. Det må du undskylde, men...
Jeg kan ikke.
KUNSTFESTIVAL
Her er smukt, ikke?
Her er fantastisk. Ikke sandt?
Der er så smukt på landet. Prøv at se det lille hus der.
Hvor? Nå ja.
Min advokat har et sommerhus her. Gad vide, om man kan se det.
Dengang vi havde et hus i Gard, besøgte jeg ham med min hustru.
Her er så fredeligt og roligt.
- Tænk, nogle elsker overfyldte strande. - Jeg elsker bakkede landskaber.
Vi vil også gerne købe et hus her.
Er det rigtigt? Herligt. Det er da herligt.
Vi tager ud til havet, og så sejler vi af sted.
Vi lejer en båd, og så inviterer vi nogle venner med ud at sejle.
Vi ligger ude på havet i dagevis eller også i en uforstyrret vig.
Hvor der ikke er andre mennesker. Helt uberørt.
Det har vi gjort i årevis.
- Det lyder dejligt. - Ja.
Se der. Det er en flok vildgæs. De flyver forbi lige nu. Lige nu.
Et landskab som dette er fascinerende. Det består kun af former, farver og lys.
Det er ingenting, men det påvirker os på en god måde.
Det er helt uspoleret. Det er sjældent, at naturen rent faktisk er naturlig.
Når du siger sådan, så undrer jeg mig over noget.
Mon en hårdtarbejdende bonde i det 17. århundrede -
- kunne blive lige så betaget af naturen, som vi gør?
Jeg synes, at det er et dårligt spørgsmål. Din præmis er forkert.
Ja, vi ved det godt!
I ejer det hele. Det hele.
Jorden, himlen og bjergene. Alting. Også bibliotekerne.
Men I skal nok få lov til at beholde det hele.
Også fuglene. Dem ejer I også.
De flyver godt nok væk, men de kommer tilbage. Bare rolig, I ejer det hele.
I ejer det hele. Det hele!
Det hele!
- Er du okay, Isabelle? - I ejer også landskabet.
Nå, var du så med ude at gå tur?
Ja. Det var koldt.
Der er også iskoldt herinde.
Du sneg dig uden om turen.
Jeg blev siddende i hotelbaren. Med journalisten fra Limoges.
Når jeg er ude på landet, kan jeg især godt lide at betragte folk.
Er du forelsket i nogen i øjeblikket?
Nej.
Hvad laver du, når du ikke er forelsket?
Så laver jeg ikke noget.
- Dyrker du så slet ingen sex? - Nej.
Det må da være hårdt. For så kan der jo gå lang tid imellem?
Ja.
Så selv, når der går lang tid, så gør du aldrig noget lidt vildt?
Nej.
Sex er bedst, når man er forelsket -
- men det kan også være sundt bare at lade sig rive lidt med.
Jeg lader mig aldrig rive med.
Du ville have godt af det. Hvis du ikke er forelsket, så lad dig rive med.
Så møder du måske en bartender, en forsker -
- en tandlæge, en dukkefører eller en kunstner.
Godt, jeg går nu.
Jeg skal med toget klokken syv i morgen tidlig. Kommer du?
Ja.
Han danser godt.
Du må undskylde, hvis jeg sårede dig sidst.
Jeg går nu.
Hør her, jeg... Vi gjorde da i det mindste et forsøg.
Måske er timingen dårlig, men jeg vil bede dig om noget.
Må jeg få mine nøgler?
Helt ærligt... Jeg ville da ikke beholde dem, men du gav mig dem jo selv.
- Det ved jeg godt, François. - Vil du give dem til en anden nu?
Har du mødt en, der ikke er "påtaget"? Jeg håber i al fald, at han er sød.
For jeg er bekymret for Cécile. Hun fortæller mig jo forskellige ting.
Så jeg tror, at svaret er nej.
Jeg tror, at jeg vil beholde nøglerne. Min datter bor her jo, ikke?
Og jeg ejer stadig halvdelen af lejligheden. Eller faktisk mere end det.
Når Cécile er hos mig, fortæller hun, at du nærmest græder hver eneste aften.
Du græder, og det ser hun. Er det mon sundt for en tiårig pige at se?
Jeg blander mig ikke i dit liv -
- men jeg er bekymret for hende, og derfor beholder jeg nøglerne.
- Giv mig dem. - Jeg har dem ikke med.
- Har du set ham fyren igen? - Ja, vi fulgtes tilbage til Paris.
- Sådan er det. - Og?
Vi fulgtes tilbage til Paris, og vi er stadig sammen.
Nu bliver jeg jaloux. Bor I sammen?
Nej, vi har jo kun kendt hinanden i tre uger.
- Men I er sammen. - Ja.
Undskyld, jeg spørger, men hvorfor faldt han for dig?
Det kan jeg da ikke svare på.
Altså jeg forstår godt, at han er forelsket.
- Det er det omvendte, jeg ikke forstår. - Hvorfor?
Taler du overhovedet med ham?
Ja. Vi taler meget sammen.
Og forstår han vores branche?
Det ved jeg ikke. Betyder det noget?
Nej da. Undskyld mig.
Hvad taler I så om?
Alt muligt.
Vi taler i al fald sammen.
Laver I ting sammen? Har I mødt hinandens venner?
Nej.
- Aldrig? - Det er bare ikke sket endnu.
Vi er som regel hjemme hos mig. Og så går vi ture sammen.
Det kommer ikke til at holde. Man kan ikke leve helt isoleret i et forhold.
- Har han nogen venner? - Ja.
Hvorfor har han ikke præsenteret dig for dem?
Det ved jeg ikke. Måske er han bange for, at de vil kede mig.
Eller måske har han ikke lyst til at have mig med.
Måske er det af hensyn til dem. Eller måske føler han sig splittet.
Jeg ved det ikke. Det er to meget forskellige miljøer.
Nogle gange føles det bare ikke rigtigt.
Jeg forstår godt, hvad du giver ham.
Sig frem. Hvad er det, du tror, at jeg giver ham?
Det er da åbenlyst. Du giver ham en blåstempling.
Bortset fra hans eksotiske ydre, og at I hygger jer...
Det er også fint nok.
Hyg dig bare, så længe det varer.
Men pas på dig selv, fordi han vil aldrig kunne give dig det, du ønsker.
- Hvorfor ikke? - Bare stol på mig.
Bare nyd det. Han har heller ikke mødt dine venner, vel?
Vi har været sammen i tre uger, Fabrice. Ingen af os ved da, hvor det her ender.
Hvad lever han af? Bistandshjælp?
Det ved jeg ikke.
Vælg en fra dit eget miljø, ellers kommer det aldrig til at fungere.
Og så ender du med kun at have dit arbejde.
Men... du vil have noget mere.
Og du har ret til mere.
Du vil gerne være lykkelig, ikke?
Naturligvis.
Hvad hedder han?
Sylvain.
- Har du præsenteret ham for din datter? - Ja.
Find en fra dit eget miljø. Ellers holder det ikke.
Jeg trives ikke sammen med de mennesker, du taler om.
Du har en forkert opfattelse af mig.
Jeg forstår godt, du vil prøve noget nyt, og han er naturligvis vild med dig.
Jeg forstår ikke resten. Bare vær i det, uden at tro på det.
Hvordan kan du være sammen med nogen uden at tro på det?
Man skal bare ikke involvere sig.
Og jeg tror ikke et sekund på, at jeres forhold holder.
Har han gået i skole? Er han student?
Ja, han har en studentereksamen.
Du er altså utrolig. Jeg kan kun elske nogen, hvis jeg beundrer dem.
Jeg kunne godt falde for en frisør, men jeg vil da ikke bo sammen med hende.
Jeg kunne måske godt gå i seng med hende, men så heller ikke mere.
Farvel. Tak.
Det er en pæn parkacoat. Den klæder dig.
Hej.
Hvor er du, Sylvain?
Jeg vil gerne se dig med det samme.
Jeg vil fortælle dig noget.
Jeg har nogle spørgsmål vedrørende os og vores forhold.
Hvorfor ses vi ikke med dine venner?
Og hvorfor tager du ikke med, når jeg skal se mine venner?
Fabrice siger, at du har valgt mig, fordi jeg giver dig en blåstempling.
Han sagde, at jeg ikke skulle tro på, at vores forhold ville holde.
At jeg skulle finde en fra mit eget miljø.
Han spurgte, om vi havde mødt hinandens venner, og jeg svarede nej.
- Så sagde han, at det ikke ville holde. - Så lad os stoppe her.
Det er ikke det, jeg vil.
Så hold op med at såre mig. Det er da tarveligt.
Han sårer dig, og så sårer du mig. Det er da idiotisk af dig.
Hvorfor gør en intelligent kvinde som dig sådan?
- Du er jo i virkeligheden ligesom dem. - Nej, det er jeg ikke.
Jo, du er ligesom dem. Så bliv hos dem, så bliver jeg hos mine venner.
Se selv. Han havde jo ret i det, han sagde.
Hvad svarede du ham, da han sagde alle de ting?
- Ikke noget. - Sagde du ikke noget?
- Nej, jeg sagde intet. - Ærgerligt.
Hvad skulle jeg have sagt?
Du kunne jo måske have sagt: "Hold op med at tale sådan om ham, jeg elsker."
Han sagde noget grimt. Noget, der siger noget grimt om ham.
Han sagde, at han godt kunne falde for en frisør...
Hvem er han? Hvad laver han?
- Hør her. Han ejer et galleri. - Et galleri?
Så må han jo være klog nok til at forstå tingene.
Du er jo helt oprørt over det her.
Se dig selv engang.
Hvorfor omgås du den slags mennesker?
Overgiv dig til mig, Isabelle. Overgiv dig til mig.
- Jeg føler mig godt tilpas med Dem. - I lige måde.
- Er det rigtigt? - Naturligvis.
Men jeg vidste ikke, om De...
Nej, det ved jeg godt. Folk ved aldrig helt, hvad jeg tænker.
Det er dejligt at holde Dem i hånden. Jeg er glad for, at De tog min hånd.
Det her betyder meget for mig.
Jeg må gå nu. Ellers risikerer jeg bare at gøre noget dumt.
Vil De ikke med hjem i fem minutter? Jeg bor lige i nærheden.
Jeg kan lave noget te.
Det er næppe nogen god idé.
Jeg har førhen bare kastet mig ud i tingene, men det er slut.
Hvorfor kyssede De mig så?
Det var Dem, der tog min hånd.
Og derfor kyssede jeg Dem.
- Så det handler om høflighed? - Nej.
Hvordan kan De sige det?
- Jeg vil bare ikke gå for hurtigt frem. - Bliv hos mig. Vil du ikke nok?
Eller vil De ikke nok? Bliv hos mig. Ellers giver det ingen mening.
Jeg forstår godt Deres reaktion.
Men hvis De giver mig et ultimatum, trækker jeg mig.
Så lukker jeg helt ned.
Jeg skal på ferie med mine børn.
Vi kan mødes om en måned, hvis De stadig har lyst til den tid.
Jeg kan godt lide det, der foregår mellem os.
De kan se det punkt, der går herfra og dertil.
Jeg kan godt lide, når De taler sagte. Når De hvisker mig i øret.
Det føles dejligt.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Jeg vil gerne...
Og på samme tid... Jeg mener...
Kom nu...
Du er et godt menneske, David.
- Hvad hjælper det? - Det er da vigtigt.
- Farvel. - David...
- Ses vi igen? - Det tror jeg ikke.
Hvorfor troede jeg på det?
Det eneste, De skal være meget opmærksom på, er -
- at undlade at blive opslugt af en masse følelsesmæssig støj.
Fordi De er meget sårbar på det område.
Jeg har også på fornemmelsen, at De for nylig har oplevet -
- en periode, hvor De følte, at De stod og vaklede lidt.
Det har sikkert ikke været nemt.
I forhold til efterdønningerne synes jeg dog, at vi er på rette vej -
- så det hele falder på plads igen.
Det er sådan, jeg ser tingene lige i øjeblikket.
Set ud fra en anden vinkel oplever jeg nogle sider -
- som er kunstneriske og kreative.
Jeg kan godt lide Deres sammensatte sind.
Den måde, De føler og ser tingene på.
De analyserer tingene dybt inde i Dem selv.
Vi må se, hvordan tingene udvikler sig.
Det er muligt, at malerkunst betyder meget for Dem.
Det er det, jeg fornemmer.
Det må vi så udforske senere.
Som udgangspunkt vil jeg gerne vide -
- om disse ting vækker genklang i Dem. Sådan helt overordnet set.
Det er vigtigt for mig.
Det håber jeg, at de gør.
I så fald vil jeg gerne fortsætte med at analysere tingene i detaljer.
Er det så meningen, at jeg skal reagere nu?
På det, jeg lige har hørt?
Ja, det er rigtigt. Det er helt rigtigt.
De mest åbenlyse ting, De nævnte...
De talte jo om malerkunst...
Jeg er kunstner. Det er mit liv.
Så det har De helt ret i.
Og jeg...
Helt ærligt, så er spørgsmålet...
Det er mine følelsesmæssige relationer, som...
Jeg er virkelig bekymret for dem...
Sidste år mødte jeg en, og det... påvirkede mig virkelig meget.
Jeg har nogle billeder her.
- Jeg skal nok se på dem. - Og...
Der er også en anden person, som jeg vil tale med Dem om.
Jeg har ikke noget billede af ham. Jeg har lige mødt ham og vil gerne vide...
Men ham her...
Det var ham, som jeg mødte sidste år.
Alt i orden.
- Det her forhold har ikke været let... - Nej.
Det har måske endda været... ødelæggende.
Ja, men det var samtidig pragtfuldt. Og jeg ved ikke, om det er slut.
Hvor gammel er den anden person?
Han er 50 år. Jeg har ingen billeder af ham.
Jeg har ikke været sammen med ham. Jeg ved ikke...
De må hjælpe mig lidt der, for jeg er i vildrede.
Ham på billedet vender tilbage. Og han har ændret sig.
Han vil måske også se anderledes og mere modent på tingene.
Det er den fornemmelse, jeg får.
Han vil forsøge at kontakte Dem igen.
Problemet er, at han er lidt speciel.
Han skal være opmærksom på, at han ikke ender i noget...
Jeg tror godt, at han kan bringe noget godt med sig.
Men vær opmærksom på hans humørsvingninger.
Fordi... Det er den fornemmelse, jeg får.
Han kan komme til...
At tænde af.
Han tænder nemt af.
Det stemmer...
De kommer til at se ham igen.
- Er det rigtigt? - Ja.
De kommer til at se ham igen, ja. De kommer til at høre fra ham.
Han vender tilbage til overfladen. Han vender tilbage til sit arbejde.
Han vil komme til at lave noget godt.
Han vil kontakte Dem igen, og han vil gerne se Dem.
Den dag synes jeg, at De skal åbne døren for ham.
Lyt til, hvad han har at sige. Se, hvordan han opfører sig.
Undskyld mit ordvalg, men...
Vil han forsøge "at nulstille tingene"? Ja, det vil jeg sige.
Men er han den perfekte partner for Dem?
Nej.
Er han den mand, som De skal dele resten af livet med?
Nej, det tror jeg ikke.
Jeg tror, at der vil ske andre ting.
Noget, der er mere sammenhængende og konsekvent.
Og langtidsholdbart. Det er det, jeg fornemmer.
Skal jeg fortælle Dem om den anden person?
Ja. Men De kommer helt sikkert til at se ham på billedet igen.
Men der kommer også andre.
- Andre? - Ja. De vil bare pludselig dukke op.
Og... jeg tror faktisk, at De kommer til at møde en -
- der er skuespiller eller noget i den stil.
- De tiltrækker den slags mennesker. - Den slags?
Ja...
Skuespillere og den slags.
Der er en, som De kommer til at tiltrække igen.
Og jeg tror, at han har mørkt hår.
Og det bliver igen noget, som vil være...
Meget symbiotisk.
Det bliver mindre ustabilt end det her. Det er jo lidt rodet. Det er ikke nemt.
På et tidspunkt bliver De måske godt træt af, at tingene er så rodede.
Det er derfor, jeg siger, at der kommer til at ske noget nyt.
Og måske vil De indse -
- at Deres fremtid i højere grad ligger dér end sammen med ham.
Så... selvom jeg har en fremtid sammen med en anden -
- så mister jeg ikke ham helt, vel?
Han er ikke nem. Han vil ikke acceptere blot at være venner.
Undtagen når det gælder udviklingsprocessen. Vi får se.
- Og den anden... - Ham, der er 50 år?
Ja. Ham, jeg ikke har noget billede af. Vil De vide, hvad han hedder? Marc.
Han arbejder på et museum. Jeg mødte ham -
- i forbindelse med mit arbejde.
- Jeg... - Ja, det var det, jeg ville sige.
De tiltrækker mennesker, som er lidt specielle.
De møder måske også et menneske -
- som er lidt af en eventyrer og som kommer ind i Deres liv.
Eller en budbringer.
En, der lever sit liv i overensstemmelse med sin overbevisning.
Et autentisk menneske.
De har brug for autenticitet. Det er sådan, jeg opfatter Dem.
Det er måske ham fra museet.
Det er et menneske, som er virkelig prægtigt.
Det, jeg fornemmer, er...
Han udnytter det ikke. Han bruger det bare.
Han udnytter det ikke. Han bruger det bare? Hvad?
Jeg taler om hans prægtighed. Han kan bruge den egenskab.
Han er en vigtig mand. Han repræsenterer noget.
Men De skal være forsigtig.
For jeg tror, at denne mand er ved at gennemgå en udvikling.
Også rent følelsesmæssigt.
De er der, men De skal jo ikke lade Dem udnytte -
- ved at indgå i hans udvikling og hjælpe ham ud på den anden side.
Det skal De være opmærksom på.
Hvordan?
De skal sørge for ikke at blive udnyttet.
Fordi... jeg kan fornemme, at han er en mand -
- som kan have en del nykker.
Nykker, der virker tiltrækkende.
Så når De bliver forelsket, siger De:
"Fint. Hvad gør jeg sidenhen?" Jeg vil ikke udnyttes."
"Jeg er ikke et menneske, som vil bruges som en krykke eller en stok -
- til at hjælpe folk ud på den anden side."
"Det vil jeg ikke."
Fordi, og undskyld mit ordvalg...
De må ikke blive så ødelagt af et forhold igen.
Han skal ikke have lov til at suge al saft og kraft ud af Dem.
Bagefter, og jeg undskylder igen mit ordvalg...
Når al saft og kraft er suget ud af Dem, hvad sker der så?
Så hvis vi nu tager ham på 50 år...
Jeg tror ikke, at han er Deres livs kærlighed.
Det tror jeg ikke.
Jeg tror... at Deres livs kærlighed er en helt anden mand.
Så fra og med i dag skal De ikke længere gemme Dem væk.
Det er også meget bedre.
De vil igen være i stand til at møde andre mennesker -
- som vil vise deres sande jeg. Så vær "åben".
Men...
Uanset hvad, så vil ham der... Jeg mister ham ikke. Han vender tilbage.
Ja, men der kan godt ske andre ting inden da.
Han vender tilbage.
Og De har ham den 50-årige, som også er interesseret.
Lad dem bare komme. Vær "åben".
Men De skal ikke bekymre Dem om alt muligt. Det er ikke umagen værd.
Lev, som De har lyst til.
Fokusér på Dem selv og undgå fælder. Det er det eneste, jeg beder Dem om.
Fordi ham på 50 år, han er...
Han er en fælde. Han er en luftspejling.
De må gerne tage et billede med af ham, når han dukker op igen.
Så spilder vi ikke tiden. Så slår vi to fluer med ét smæk.
Jeg er sikker på, at jeg har ret med hensyn til ham den 50-årige.
Jeg ser Dem sammen med bedre mænd end ham.
Mænd med mere karisma og dybde...
Det vil De opleve meget af.
Og bare vent og se. Skuespilleren vender tilbage.
Lad være med at dunke Dem selv i hovedet.
Fokusér på det vigtigste, og lige nu er det Dem selv.
"Mig selv og mit arbejde. Mit fokus er på det, der omhandler mig."
"Derudover lader jeg bare tingene ske. Jeg bruger ikke tid på resten."
"Jeg søger efter et smukt solskin indeni mig selv."
Det er det eneste, jeg beder Dem om.
Alt i orden. Så... aftalen er altså, at jeg kommer tilbage her hos Dem -
- på et tidspunkt -
- når den anden er kommet tilbage? Ikke sandt?
- Og i mellemtiden skal De være "åben". - Åben.
Det er det eneste, jeg beder Dem om. Åben.
Danske tekster: Rosa Ahlengren Oneliner